OMSTIGNING TIL PARADIS
Kan jeg hjælpe Dem med noget?
Jeg skulle tage sporvognen til Desire og skifte til Cemetery -
- og stå af seks gader henne ved Elysian Fields.
Der kommer den.
Tak.
Hun sad og ventede på ham, og så blev der ballade.
- Er du faret vild? - Jeg leder efter Elysian Fields.
- Det er her. Hvad nummer? - 642.
Det er lige her.
Jeg søger min søster Stella DuBois. Jeg mener, mrs. Stanley Kowalski.
- Hun er lige gået. - Er hun?
- Er det hendes hjem? - Hun bor nedenunder og jeg ovenpå.
- Men hun er gået? - Gik du forbi bowlinghallen?
- Det tror jeg ikke. - Hun er henne at se sin mand bowle.
Blanche!
Søde Blanche!
Sødeste Stella!
Lad mig se dig engang. Ikke kigge på mig i det her nådesløse lys.
- Fandt du vores hus? - Hvad laver du sådan et sted?
Jeg har aldrig set mage. Det er som taget ud af Edgar Allan Poe.
Hvad laver du i det hul? Undskyld.
Jeg burde sige, at det ligger godt og så videre.
- Så sig dog noget. - Jeg kan jo ikke få et ord indført.
- Kom nu og hils på Stanley. - Nej, ikke nu.
Hvem af dem er han?
- Er det ham, der... - Ham brushovedet. Er han ikke sød?
Jeg vil først nette og hvile mig.
- Vil du have noget koldt at drikke? - Det var dog en guddommelig idé.
Min søde, lille skat.
- Vil du have en sodavand? - Sødeste, sodavand?
- Mine nerver trænger til en whisky. - Og en sodavand.
Du har ikke spurgt, hvordan jeg kunne forlade skolen før ferien.
Jeg gik ud fra, du selv ville sige det.
- Troede du, jeg var blevet fyret? - Nej, at du måske havde sagt op.
Jeg var så udmattet af alle mine trængsler, at jeg brød sammen.
Jeg var ved at blive vanvittig.
Så mr. Graves, altså rektor...
Han foreslog, at jeg tog orlov.
Alt det kunne jeg ikke telegrafere. Ih, det suser i kroppen. Herligt.
- En til? - En er nok. Hvordan ser jeg ud?
- Strålende. - Løgner. Jeg er et studie i forfald.
Men du er kommet dig. Næ, hvor det klæder dig.
Det mener jeg. Men pas nu på der ved hofterne, ikke?
Se på mig. Jeg har ikke taget et gram på i ti år.
Jeg vejer det samme, som da du forlod Belle Reve.
Den sommer far døde, og du forlod os.
Du ser fantastisk godt ud, Blanche.
- Vil du ikke have en til? - Så lad gå. Bare et lille skvæt.
For at runde af. Rolig, din søster er ikke fordrukken.
Hun er bare anspændt, varm, snavset og træt.
Tjener... Tjener.
- Skal det være varmt? - Skoldhedt.
Stella, her er jo kun to værelser. Hvor skal jeg være?
- Lige her. - Er det sådan en foldeseng?
- Hvordan er den? - Dejlig. Jeg hader bløde senge.
Men værelserne er ikke adskilt. Hvad med Stanley?
- Stanley er polak, du ved. - Åh, i stil med irerne.
Jeg har købt noget pænt tøj, så jeg kan hilse på dine søde venner.
- Du synes nok ikke, de er søde. - Jeg tager alligevel pænt tøj på.
Du ville ønske, jeg boede på hotel. Men nej. Jeg vil være hos dig.
Jeg kan ikke være alene, for så...
Som du nok har opdaget, har jeg det ikke så godt.
Ja, du virker lidt...
Vil Stanley synes om mig, eller er jeg bare den besøgende svigerinde?
Det går fint. Bare du ikke forventer...
- Har han været officer? - Oversergent. Fire medaljer.
- Havde han dem på, da I mødtes? - Jeg lod mig ikke forblænde af dem.
- Det mente jeg heller ikke. - Jeg måtte vænne mig til en del.
Hans civile baggrund for eksempel. Hvad siger han til mit besøg?
- Han er meget væk. - Rejser han? Godt... eller hvad?
Jeg kan ikke undvære ham én nat. Efter en uge bliver jeg sindssyg.
- Du altforbarmende. - Jeg tuder, når han vender hjem.
Sådan er det åbenbart at være forelsket.
Stella.
Jeg har ikke spurgt dig om alt det, du måske troede, -
- så nu må du være forstående, når jeg fortæller dig dette.
Hvad?
Jeg ved, du vil bebrejde mig det, men før du gør, -
- så husk på, at du rejste, mens jeg blev og kæmpede.
Du rejste og tog hensyn til dig selv, mens jeg holdt sammen på det hele.
- Jeg måtte bære byrden helt alene. - Jeg måtte klare mig selv.
Men du lod Belle Reve i stikken. Jeg sled neglene til blods for det.
- Så kom dog til sagen. - Jeg vidste, du ville reagere sådan.
På hvad dog?
Tabet... tabet.
Er Belle Reve gået tabt?
- Ja, Stella. - Hvordan er det gået til?
Og det spørger du om! Står du der og anklager mig?
Jeg bliver ikke et sekund længere!
- Blanche... - Jeg tog alle knubsene.
Alle dødsfaldene. Den lange gang til kirkegården.
Far, mor, Margaret, hendes forfærdelige død...
Du nåede lige hjem til begravelserne. Og de er smukke i forhold til døden.
Hvordan tror du, vi fik råd til al den sygdom og død? Døden er dyr.
Jeg havde kun min usle lærerløn.
Bebrejd du mig bare. Tro du bare, jeg lod plantagen glide os af hænde.
- Mens du morede dig med din polak! - Blanche, så er det nok.
- Græder du? - Overrasker det dig?
- Spiller vi hjemme hos dig i morgen? - Nej, min mor er stadig syg.
- Så tager du øller med. - Klap i! Der er ikke mere spaghetti.
Jeg sagde jo, vi skulle spille om Jacks øl.
- Du har ikke engang ringet. - Jeg sagde det i morges.
Se nu bare at komme ind. Jeg er dødtræt af at jagte dig rundt.
Du må være Stanley. Jeg er Blanche.
- Nå, Stellas søster. - Ja.
Davs. Hvor er min dame?
På badeværelset.
- Hvor kommer du fra, Blanche? - Jeg bor i Auriol.
I Auriol... Nå ja, Auriol. Det er ikke lige min hjemmebane.
Sprutten får ben at gå på i den varme. Et glas?
Jeg rører det næsten aldrig.
Nogle rører det sjældent, men det rører tit dem.
- Må jeg tage min våde trøje af? - Endelig.
Lev behageligt. Det er mit motto.
Også mit. Det er svært at holde sig net i den hede.
Jeg har hverken fået vasket eller pudret mig... og der står du.
Man bliver syg af at gå i vådt tøj. Især efter hård motion som bowling.
Du er lærerinde. Hvad underviser du i?
- Engelsk. - Det er ikke min stærke side.
- Hvor længe bliver du? - Det ved jeg ikke.
- Slår du dig ned her? - Ja, hvis ikke det er ubelejligt.
Godt.
- Jeg bliver så træt af at rejse. - Så tag den med ro.
Hvad var det?
Bare kattene.
Stella, er du faldet i søvn derinde?
Du synes nok ikke, jeg er så dannet.
Stella har fortalt en masse om dig.
Du har været gift, ikke?
Jo. Da jeg var ganske ung.
- Hvad skete der? - Drengen... Han døde.
Jeg er bange for, at jeg skal kaste op.
Frisk fisk! Frisk fisk!
Hun bliver nok en rum tid. Spiller vi i aften?
- Jeg troede måske... - Nej, det laver vi ikke om på. Ned.
- Jeg henter den anden. - Tak, skat.
- Har Stanley hentet min kuffert? - Ja, Blanche.
Vil du finde mit blå net? Det var pænt af Stanley at hente den.
- Han er kun glad for at hjælpe. - Vi ses, ikke?
Blanche og jeg spiser ude i aften, for du har jo pokeraften.
- Hvad skal jeg så spise? - Jeg har sat noget på køl til dig.
Jeg holder Blanche væk, til I har spillet færdig, for hun er ikke...
- Fantastisk. - Du må give mig nogle penge.
- Hvad laver hun? - Tager et bad for at dulme nerverne.
- Hun er helt ude af den. - Hvorfor?
Vi har mistet Belle Reve.
- Plantagen? Hvordan det? - Den måtte åbenbart ofres.
Skat, sig til hende, at hun ser godt ud.
Og ikke et ord om barnet. Jeg venter, til hun er faldet lidt ned.
Vær nu sød ved hende. Hun blev lidt chokeret over at se vores hjem.
- Ja, ja. - Jeg pyntede lidt på det i brevene.
Sig, hun ser smuk ud i sin kjole. Hun har en svaghed for komplimenter.
Jeg har fattet det. Men det der med, at I har mistet plantagen...
- Nå ja. - Kan vi ikke få uddybet det lidt?
Ikke før hun er faldet lidt til ro.
Bliver det sådan, at man ikke må plage søster Blanche med småting?
- Du så, hvordan hun havde det. - Ja, og nu vil jeg se salgsaftalen.
- Jeg har ikke set det. - Har du ikke set beviser på salget?
- Den blev vist ikke solgt. - Skænkede hun den til velgørenhed?
- Hun kan høre dig. - Og hvad så? Hit med papirerne.
Der var ikke nogen papirer, og jeg er også ligeglad med de papirer.
Har du nogensinde hørt om Napoleons lov?
- Nej, det har jeg ikke. - Så lad mig fortælle mig om det.
Her i Louisiana gælder Napoleons lov.
Den siger, at hustruens ejendom tilhører ægtemanden og omvendt.
Hør nu efter. Hvis nu det var min ejendom...
- Jeg bliver helt svimmel. - Godt, min skat.
Når hun kommer op, spørger jeg, om hun kender til Napoleons lov.
- Hold nu op med det pjat. - Du er blevet svindlet.
Og når du bliver svindlet, bliver jeg det også, og det kan jeg ikke lide.
Stanley, det er vanvittigt af dig at påstå, -
- min søster eller andre i familien kunne finde på at svindle nogen.
- Hvor er pengene fra salget så? - Den blev ikke solgt. Den gik tabt.
Kom her. Se lige på alt det her.
Rækker en lærerløn til de fine fjer og pelse, hun pynter sig med?
Den kjole er lavet af det pureste guld.
Og se lige den ræv. Den er næsten en kilometer lang.
Hvor er din rævepels? Det her er oven i købet hvid ræv. Hvor er din?
De billige sommerpelse har Blanche altid haft.
- Jeg får det vurderet af en ekspert. - Vær nu ikke dum, Stanley.
Jeg tør vædde på, der er for tusind dollars.
Er det her en sørøverskat? Sikke en masse perlekæder.
Er din søster dykker? Guldarmbånd... Hvor er dine perler og guldarmbånd?
- Vær stille. - Og et ægte diamantdiadem.
Simili! Hun havde den på til kostumebal.
- Hvad er simili? - Glas.
Jeg kender en, der arbejder for en juveler. Han kan vurdere det.
- Her har du din plantage. - Ih, hvor er du afskyelig!
Læg det på plads, før hun kommer.
- Vi ser åbenbart forskelligt på det. - Ja, gudskelov! Jeg går udenfor.
Værsgo.
- Kom med, mens hun klæder sig på. - Du skal ikke hundse rundt med mig.
- Bliver du her og fornærmer hende? - Du kan bande på, jeg bliver.
Hej, Stanley.
Nu er jeg nyvasket og velduftende. Jeg føler mig som født på ny.
- Godt. - Må jeg tage min fine, nye kjole på?
Værsgo.
Tak.
Jeg kan forstå, I holder kortaften, og at vi damer ikke er inviteret.
- Nemlig. - Hvor er Stella?
Ude på verandaen.
Jeg vil bede dig om en tjeneste.
- Hvad mon det kan være? - Knapperne omme bagpå.
Værsgo at komme ind.
- Hvordan ser jeg ud? - Fin nok.
Tak. Og så knapperne.
- Jeg kan ikke. - I mænd er så fummelfingrede.
- Må jeg få et hvæs? - Du kan få din egen.
- Min kuffert er nærmest eksploderet. - Mig og Stella pakkede ud for dig.
- Det gik åbenbart hurtigt. - Du har vist tømt pariserbutikkerne.
- Tøj er min lidenskab. - Hvad koster sådan et bundt pelse?
- Det har jeg fået af en beundrer. - Han var nok fuld af beundring.
Som ung blev jeg beundret, men nu er jeg ikke så tiltrækkende, vel?
- Du ser godt nok ud. - Jeg anglede efter smiger.
Jeg er ikke typen, der overøser kvinder med smiger.
Damer er godt klar over, hvordan de ser ud.
Nogle har for høje tanker om sig selv.
Jeg kendte engang en, der sagde: "Jeg er den glamourøse type."
- Jeg svarede: "Og hvad så?" - Hvad sagde hun så?
- Så klappede hun i. - Sluttede romancen så?
Samtalen sluttede i al fald.
Nogle mænd falder for det der Hollywood-glamour. Andre gør ikke.
Du tilhører den sidste del.
- Ingen heks kan vist fortrylle dig. - Nemlig.
Du er jævn, ligefrem og ærlig. Måske en lille smule primitiv.
- Du går efter en kvinde, der... - Lægger kortene på bordet.
Selv afskyr jeg svæklinge. Så da du trådte ind i går, tænkte jeg:
"Min søster har fået et mandfolk."
Ikke flere sange fra de varme lande, tak!
- Kom nu og lad Blanche klæde om. - Jeg har klædt om.
- Din søster og jeg står og snakker. - Hent en cola med is til mig, søde.
- Vil du ikke nok, søde? - Jo, jo.
Staklen lyttede vist. Jeg tror ikke, hun forstår dig lige så godt som jeg.
Nuvel, skal vi komme til sagen?
Jeg har ikke noget at skjule. Hvad har du på hjerte?
Her i Louisiana har vi noget, der hedder Napoleons lov.
Alt det, der tilhører hustruen, tilhører også manden og omvendt.
De er jo en juridisk begavelse.
Hvis ikke du var min kones søster, ville jeg være på vagt.
- Hvorfor det? - Det ved du udmærket godt.
Godt, kortene på bordet.
Jeg går ind for hvide løgne. Meget af en kvindes charme er jo en illusion.
Men når noget er vigtigt, taler jeg altid sandt. Også nu.
Jeg har aldrig bedraget min søster, dig eller nogen anden i hele mit liv.
- Ligger papirerne så i din kuffert? - Alt, hvad jeg ejer, er i den.
Hvad tumler du med inde i dit lille hoved? Lad mig. Det går hurtigere.
- Mine papirer ligger i æsken her. - Hvad er det så?
Kærlighedsbreve. Gulnede af ælde...
- Alle fra den samme. - Jeg kigger lige.
- Din berøring krænker dem! - Hold dog op.
- Nu vil jeg hellere brænde dem. - Hvad står der i dem?
Det er den døde drengs digte.
Jeg sårede ham, ligesom du gerne vil såre mig. Det kan du bare ikke.
Jeg er ikke ung og sårbar mere, men det var min unge mand, og jeg...
Nå, lad nu det ligge. Giv mig dem så.
Tak.
- Hvorfor vil du hellere brænde dem? - Undskyld.
Jeg mistede vist besindelsen.
Alle har noget, ingen må røre, fordi det er så... intimt.
Ambler & Ambler. Crabtree.
Mere Ambler & Ambler. De havde pant i plantagen.
Røg den på tvangsauktion? Du vrøvler! Hvor er papirerne?
Jeg har papirer, der omfatter flere hundrede år af Belle Reves historie.
Stykke for stykke ruttede vores letsindige oldefædre jorden væk -
- for at finansiere deres storslåede udsvævelser.
Til sidst havde vi ikke andet, og det kan Stella bekræfte, end huset.
Samt otte hektarer land og en kirkegård, -
- hvor alle undtagen Stella og jeg nu residerer.
Værsgo, her er alle papirerne.
Jeg skænker dig dem. Læs dem og lær dem udenad.
Det er passende, at Belle Reve ender som en papirstak i dine gode hænder.
Mon Stella har hentet min cola?
- Min ven juristen gennemgår dem. - Giv ham et glas aspirin med.
Ifølge Napoleons lov skal en mand interessere sig for sin kones sager.
Især nu, hvor hun er med barn.
Stella? Er Stella gravid?
Jeg vidste ikke, hun var gravid.
Stella.
Sødeste Stella, hvor er det pragtfuldt, du skal have et barn.
Bare rolig, vi har talt ud om det.
Jeg klarede det fint. Jeg lo og slog det hen som en spøg.
Jeg spøgte og flirtede med ham. Jeg flirtede med din mand, Stella.
Nu kommer pokergæsterne.
- Hej, Stella. - Hej, Steve.
- Jeg er ked af hans opførsel. - Han falder ikke for jasminparfume.
Måske er det godt med noget nyt blod, nu vi har mistet Belle Reve -
- og må fortsætte uden Belle Reves beskyttende favn.
Hvor er himlen dog smuk.
Gid, jeg kunne fare op på en raket, der aldrig kom ned igen.
- Hvad vej skal vi? Den vej? - Nej, søde. Den vej.
De blinde fører de blinde.
Varme pølser!
- Gå op og få hende til at klappe i. - Så kommer jeg ikke ned. Glem det.
Kan I huske, da hun hældte kogende vand igennem revnerne i gulvet?
- Jeg skal snart hjem. Jeg er ude. - Du holder altid, når du har vundet.
Min syge mor sover ikke, før jeg kommer hjem.
Jeg frisker mig lige op.
Stella. Sig til drengene, at jeg har sat vand over.
Jeg beder dem om at pakke sammen.
- Hvad mente hun? - Hun hælder det igennem revnerne.
Vent, jeg skal lige pudre mig. Jeg føler mig varm og sjusket.
- Ser jeg træt ud? - Du ligner en strålende blomst.
En, der blev plukket for længe siden.
- Hvem henter noget kinesermad? - Jeg taber, og du er sulten.
Nå, er I stadig i gang? Blanche og jeg har været i teatret.
- Det er mr. Gonzales og mr. Hubbell. - Goddag. Bliv endelig siddende.
Rolig, det gør vi skam også.
- Poker er fascinerende. Må jeg se? - Nej!
Gå op til Eunice.
- Hvor længe bliver I ved? - Til vi er færdige.
- Et spil til, så er I færdige. - Hov, det er min jakke!
Det er ikke sjovt, Stanley.
Det er tarveligt af ham, når vennerne er her.
Jeg går i bad. Mine nerver er tyndslidte. Er der optaget?
- Aner det ikke. - Åh, godaften.
Blanche, det er Harold Mitchell. Det er min søster Blanche DuBois.
- Hvordan har din mor det, Mitch? - Tjo... Hun takker for buddingen.
Nå, men... tillader I?
Han er de andre langt overlegen.
- Han virker mere følsom. - Hans mor er syg.
- Er han gift? - Nej.
- Er han et rovdyr? - Blanche, dog!
- Nej, det tror jeg ikke. - Hvad laver han?
Han er finmekaniker i reservedelsafdelingen.
- Den fabrik, hvor Stanley er sælger. - Er det noget særligt?
Nej. Stanley er den eneste af dem, der nok skal blive til noget.
- Blanche, du står i lyset. - Gør jeg? Du godeste.
- Du skulle se deres koner. - De er vel nogle store matroner.
Du ved, hende ovenpå? En aften...
- Så al gipsen! - Så, I høns! Hold op med at kagle.
- I kan jo ikke høre os. - Men I kan høre mig, så klap i.
Stella.
Jeg taler alt det, jeg vil, i mit eget hjem.
- Nu skal I ikke begynde at skændes. - Han er fuld. Jeg kommer om lidt.
Hvad bliver det til, Mitch? Er du med?
- Nej. - Hvem har tændt for musikken?
- Det har jeg. - Sluk!
- Lad dog pigerne høre musik. - Stanley!
- Nå, du har ikke meldt ud. - Jeg hørte ikke efter.
- Hvad lavede du så? - Han smugkiggede igennem gardinet.
- Jeg giver om. Spil eller skrid. - Jeg går.
Nu spiller vi "Spyt i havet".
Ja... Goddag.
- Undskyld... - Det lille hus er optaget.
- Det må De undskylde. - Har De nogen cigaretter?
- Sikke et smukt etui. Sølv? - Ja.
- Prøv at se indgraveringen. - Men dog... Jeg kan ikke læse det.
"Og om Gud vil, -
- vil jeg elske dig endnu mere efter døden."
- Min yndlingssonet af mrs. Browning. - Kender De den?
- Der knytter sig en anekdote til. - Det lyder romantisk.
Desværre. Pigen er død nu.
Hun vidste, hun var døende, da hun gav mig det, det kære væsen.
Hun må have elsket Dem højt. Syge mennesker er så hengivne.
- Det har De ret i. - Sorgen gør ren.
- Ja, den har en rensende virkning. - Kun de, der sørger, er rene.
- De har ret. - Ja.
- Mitch! - Nej, jeg snakker med miss...
- DuBois. - DuBois.
Det er fransk og betyder "skov". Blanche betyder "hvid".
Sammen betyder det "den hvide skov" som en frugthave i fuldt flor.
Det er en god måde at huske det på, hvis man vil.
- De er Stellas søster, ikke? - Jo, Stella er min kære lillesøster.
Det kalder jeg hende, selvom hun er lidt ældre end mig.
Kun et år. Vil De gøre noget for mig?
Jeg har købt denne yndige papirlygte i en kineserbutik på Bourbon.
- Vil De hænge den over pæren? - Med fornøjelse.
En nøgen pære er fæl som en grov bemærkning eller en vulgær handling.
- De synes nok, vi er primitive. - Jeg er god til at tilpasse mig.
Det er en god egenskab.
- Er De ikke? - Gift? Ikke jeg gamle lærerinde.
Lærerinde er De måske, men de er ikke spor gammel.
Mange tak. Jeg sætter stor pris på Deres galanteri.
- De underviser altså. - Ja... ja.
Underskolen eller... Jeg kommer nu!
Sikke en lungekraft! Jeg underviser på gymnasiet i Auriol.
Hvilke fag? Jeg tør vædde på, De underviser i kunst eller musik.
Eller måske underviser De i matematik.
Ikke matematik, nej. Jeg har slet ikke styr på tabellerne.
Jeg er desværre engelsklærerinde.
Jeg prøver at lære den vilde ungdom om Hawthorne, Whitman og Poe.
- De har vel andet, der optager dem. - Det har De så evigt ret i.
Det er ikke deres litterære arv, de sætter højest. Men de er kære.
Om foråret er det rørende at se dem opdage kærligheden, -
- som om ingen før dem havde opdaget den.
- Undskyld... Om forladelse. - Er De helt færdig?
- Ja. - Vent, jeg tænder for radioen.
Og tænd så lyset.
Næ, se. Det er det rene trylleri.
- Tre esser, din skægabe. - Straight! Jeg vinder.
Stanley, hvad skal du med radioen?
Dit fulde bæst! Skrid med jer! Ud!
- Slip hende. - Min søster er gravid!
- Kom du med op til mig. - Slog han dig, kære søster?
Poker skal ikke spilles, når der er kvinder til stede.
Så slap dog af!
Få ham ind under bruseren. Ind under bruseren, sagde jeg!
Kom så her. Tag hans fødder. Rolig, nu.
Ind med dig. Sådan. Ind under med dig.
- Hvordan går det, Stan? - Vågn op, Stanley.
- Vi må hellere få tøjet af ham. - Hvad fanden...
Poker skal ikke spilles, når der er kvinder til stede.
- Hvor er Steve? - Kom nu bare.
Stella.
Skat... Stella?
Hvor er du henne, skat?
Stella?
Lille skat...
Værsgo. Og Blanche får Steves seng. Han har bare at blive væk i nat.
Er min lille skat oppe hos jer?
Hun kommer ikke ned, og hun vil ikke snakke med dig!
- Stella! - Klap så i og gå i seng.
- Eunice, jeg vil have min pige. - Klap i, før politiet kommer.
Du kan ikke tæve en kvinde og så kalde på hende. I skal have barn!
- Du burde have med brandslangen! - Jeg vil have min pige.
Stella!
Bland dig hellere udenom.
Du må aldrig forlade mig, skat.
Blanche, kom tilbage!
Miss DuBois?
- Har bølgerne lagt sig? - Hun løb ned til ham igen.
- Jeg er skræmt fra vid og sans. - Rolig. De er vilde med hinanden.
Synd, De skulle opleve det allerede. Sid nu ned og lad os ryge en cigaret.
- Jeg er slet ikke passende klædt på. - Det er lige meget her i kvarteret.
- Det er så smukt, det sølvetui. - Viste jeg Dem indgraveringen?
Ja.
Der er så megen... forvirring til her i verden.
Tak for Deres omsorg. Det trænger jeg til i øjeblikket.
Bananer!
Stella?
- Stella, sødeste lillesøster. - Hvad i alverden går der af dig?
- Er han gået? Kommer han igen? - Han er henne at få bilen smurt.
Hvordan kunne du gå tilbage til ham?
Han var blid som et lam, da jeg kom tilbage. Han skammer sig sådan.
- Og så er alt godt igen? - Stanley smider altid med tingene.
På vores bryllupsnat hev han min sandal af -
- og smadrede alle pærerne med den.
- Hvad gjorde han? - Smadrede pærerne med min sandal.
Stak du ikke af?
Jeg syntes, det var spændende.
- Har I spist morgenmad? - Tror du, jeg kunne få en bid ned?
- Hvor er du dog nøgtern omkring det. - Hvordan skulle jeg ellers være?
Han får radioen repareret. Det var kun et af rørene, der gik i stykker.
- Du står bare og smiler. - Hvad skulle jeg ellers gøre?
Se kendsgerningerne i øjnene. Du er gift med en galning.
- Jeg kan få os begge to væk. - Du tager for givet, at jeg vil væk.
Du, der stammer fra Belle Reve, kan umuligt leve her blandt de korthajer.
- Du tager søreme meget for givet. - Jeg forstår til dels din situation.
- Han var officer, da du traf ham. - Det spiller ingen rolle.
Du taler om rent og skært begær.
Lige så primitivt som den sporvogn, der bumler igennem gaderne her.
- Har du kørt med den sporvogn? - Den førte mig hertil.
Hvor jeg er uønsket, og hvor jeg skammer mig over at være.
Synes du ikke, dine fine fornemmelser er malplacerede?
- Den mand... - Jeg elsker ham!
- Jeg ryster af skræk for dig. - Hej, Stanley.
- Må jeg tale frit fra leveren? - Gør du endelig det.
Ja, du må meget undskylde, men han er en proletar.
- Tja, det er han vel nok. - Vel nok?
Sådan som du er opdraget, må du da kunne se, -
- der ikke er et gram anstændighed i den mand.
- Du hader mig, fordi jeg siger det. - Ud med det, Blanche.
Han er ligesom et dyr. Han opfører sig som et dyr.
Han er næsten umenneskelig.
Tusinder af år er gået hen over hovedet på Stanley Kowalski, -
- en ægte stenaldermand, der slæber byttet hjem til sin ventende kvinde.
Og så får du bank eller kys. Hvis kysset altså er opfundet endnu.
Og så den såkaldte pokeraften. Den samling gorillaer?
Måske er vi langt fra skabt i Guds billede, -
- men, kære søster, lidt har vi dog udviklet os siden da.
Vi har opdaget kunsten, poesien og musikken.
I nogle mennesker spirer skrøbelige følelser, -
- som vi må nære og klynge os til, -
- så de kan vise os vej igennem mørket mod det, vi har i vente.
Lad dig ikke sinke af barbarerne.
Stella.
Stella?
Hej.
Er Blanche kommet ned?
Ja.
- Hej med dig, Blanche. - Måtte du selv ind under bilen?
Den mekaniker kan ikke se forskel på smørefedt og en baseball.
Hovsa!
Du kaster den ikke efter mig! Din iltre rødtop, nu skal du få!
Du får den samme tur som din bror, dit rødhårede spektakel!
Han slog mig! Jeg går til politiet.
Nogle af din søsters veninder holder stand.
- Går Eunice til politiet? - Næ, hun gik på værtshus.
Blanche syr nyt betræk til stolene.
- Er hun her? - Hun er henne på Four Deuces.
Den dumme!
- Hvor er mine andre sko? - Vi har gjort rent derinde.
- Nu skal jeg finde dem. - Jeg kan ikke finde noget længere.
Stanley. Hvad er dit stjernetegn?
- Stjernetegn? - Du er garanteret Vædder.
Væddere er stærke og dynamiske, og de elsker at larme og støje.
- Stanley er født lige ved juletid. - Så er du Stenbuk.
Hør, kender du nogen ved navn Shaw?
Alle kender da nogen ved navn Shaw.
Ham her mener, han har truffet dig i Auriol.
Jeg tror, han forveksler dig med en anden, -
- for den, han mener, mødte han på Hotel Flamingo.
Så må han mene en anden. Jeg sætter ikke mine ben på det hotel.
- Så kender du det altså. - Jeg har set og lugtet det.
- Så må du have været tæt på. - Billig parfume er gennemtrængende.
- Dit er måske dyrt? - Meget, og jeg har næsten ikke mere.
Det var bare en fin hentydning, hvis du vil huske min fødselsdag.
Han forveksler dig nok med en anden.
Men han er tit i Auriol, så han kan hurtigt finde ud af det.
- Vi ses på Four Deuces. - Får jeg ikke noget kys?
Ikke for øjnene af din søster.
Græd nu ikke. Jeg gør det kun med andre piger, fordi jeg elsker dig.
- Stella. - Er du stadig bange for tordenvejr?
Hvad har du hørt om mig? Hvad render folk og siger om mig?
- Siger? - Har du ikke hørt sladder om mig?
- Nej, da. - Snakken gik hjemme i Auriol.
Og hvad så?
Jeg har ikke opført mig pænt, siden jeg stod for at miste Belle Reve.
- Vi kan alle komme til... - Jeg har aldrig været barsk nok.
Svæklinge må indynde sig hos de barske, Stella.
Derfor må man stråle. Jeg ved ikke, hvor længe jeg kan blive ved.
Det er ikke nok at være svag. Så skal man også være tiltrækkende.
Og jeg... jeg falmer snart.
- Hører du efter? - Ikke når du bliver så morbid.
Er den cola til mig? Dit kære væsen. Er der kun cola i?
- Vil du have et skvæt i? - Det tager en cola aldrig skade af.
Nej, du skal ikke gå og opvarte mig.
Det kan jeg godt lide. Så er det ligesom at være hjemme.
Jeg må tilstå, at jeg altid godt har kunnet lide at blive opvartet.
Blanche.
- Hvad er der? - Du er så god mod mig.
Du hader, når jeg bliver rørstrømsk, men jeg føler mere, end du aner.
Jeg lover, at jeg ikke bliver så længe. Jeg rejser snart.
Jeg venter ikke på, at han smider mig ud.
- Hold op med det pjat. - Ja. Hov, pas nu på.
- Du godeste! - Min smukke, lyserøde nederdel.
- Her. Dup det forsigtigt af. - Ja, forsigtigt.
Forsigtigt, forsigtigt...
- Kommer der en plet? - Nej, slet ikke.
- Var det ikke heldigt? - Hvorfor skreg du sådan?
Det ved jeg ikke.
Mitch kommer kl. 19. Jeg er lidt nervøs over vores forhold.
Jeg har kun givet ham et godnatkys.
Han skal respektere mig, og mænd kan ikke lide, man er for nem.
Men de mister hurtigt interessen, og især når man er over... 30.
Når jeg snakkede om ægteskab, glemte de helt, hvor jeg boede.
- Jeg har ikke sagt min sande alder. - Hvorfor er du så ked af din alder?
Fordi min forfængelighed har lidt nogle knæk.
Men han tror, jeg er... en pæn pige.
Jeg vil narre ham kun lige så meget, at han vil have mig.
Kæreste, vil du have ham?
Jeg vil have fred. Trække vejret roligt igen.
Ja, jeg vil have Mitch. Forfærdelig gerne.
Hvis det lykkes, flytter jeg og er ikke længere til besvær.
Det skal nok lykkes.
- Tror du? - Ja, min skat.
Men lad være med at drikke mere.
Steve... Eunice! Stella.
Gå væk!
Giv slip!
- Hej, skat. - Slip mig!
Ak og ve...
Ak og ve.
Kom ind.
- Godaften, frue. - Men dog.
- Hvad kan jeg gøre for dig? - Jeg samler ind for "Aftenstjernen".
- Samler stjerner nu også ind? - Det er en avis, frue.
Det ved jeg godt. Det var et spagt forsøg på en spøg.
- Vil du have en drink? - Nej tak.
Jeg må ikke drikke i arbejdstiden.
Lad mig se.
Jeg har ikke en rød øre. Jeg er på besøg her hos min søster.
Jeg er en af de fattige slægtninge, du sikkert har hørt tale om.
Jeg kommer tilbage en anden gang.
- Har du... ild? - Ja.
- Den virker ikke altid. - Den er humørsyg.
- Mange tak. - Selv tak.
Hvad... er klokken?
- Et kvarter i syv. - Så mange?
Elsker du ikke de lange, regnvåde eftermiddage i New Orleans, -
- hvor en time ikke blot er en time, men en bid skænket af evigheden, -
- som vi ikke aner, hvad vi skal bruge til?
Blev du ikke våd i regnen?
- Nej, jeg gik indenfor. - Og fik dig noget at drikke.
- Chokolade? - Nej, kirsebær.
Du får mine tænder til at løbe i vand.
- Jeg må hellere... - Unge mand.
Unge... unge... unge mand.
Ved du godt, du ligner en prins, der er som taget ud af "1001 nat"?
Det gør du, lamsedreng.
Kom her. Kom nu her, som jeg beder dig om.
Jeg vil bare kysse dig en gang, blidt og sødt på munden.
Stik nu af med dig.
Jeg ville gerne beholde dig, men jeg må arte mig og holde mig fra børn.
Næ, hvem har vi her? Min rosenkavaler.
Du skal først bukke.
Og présentez. Merci.
Hej, Mitch.
- Du har vist ikke moret dig i aften. - Jeg har ødelagt din aften.
- Nej. - Jeg kunne bare ikke finde gejsten.
Aldrig har jeg så ihærdigt forsøgt at være munter helt uden held.
Jeg får ti point for forsøget, for jeg forsøgte virkelig.
Hej, måne.
Jeg leder efter Plejaderne, de syv søstre, men pigerne er her vist ikke.
Jo, der er de jo, de kære små. En lille flok på vej hjem fra bridge.
- Må jeg kysse dig? - Hvorfor spørger du altid om lov?
- Jeg ved ikke, om du vil have det. - Hvorfor ikke?
- Da jeg kyssede dig ved søen... - Kysset var der ikke noget galt med.
Men du tog dig en anden frihed, som jeg følte, jeg måtte afskrække.
Ikke at jeg havde noget imod det. Dit begær var faktisk smigrende.
Men du ved godt, at en ugift pige som jeg må lægge låg på følelserne.
- Ellers er man fortabt. - Fortabt?
Du er måske mest vant til piger, der gerne fortaber sig?
Jeg kan lide dig, som du er, for jeg har aldrig mødt nogen som dig.
Griner du ad mig?
Nej... Nej, skat.
Jeg griner ikke ad dig.
Skal vi ikke drikke ud? Du har været så gravalvorlig hele aftenen.
Det har vi begge to.
I denne vor sidste stund sammen vil jeg opfyldes af livsglæde.
Jeg tænder lyset.
- Godt. - Nu skal vi lege bohemer.
Vi lader, som om vi sidder på en parisercafe på venstre bred.
- Taler du fransk? - Nej.
Sid ned. Smid jakken og løsn kraven.
- Nej. - Jo, gør dig det behageligt.
Jeg skammer mig over, at jeg er så svedig.
Det er sundt at svede. Gjorde vi ikke det, ville vi dø på fem minutter.
- Flot jakke. Hvad er den lavet af? - Det hedder alpaka.
- Letvægtsalpaka. - Letvægtsalpaka.
Jeg går ikke i vindjakke om sommeren. Jeg sveder igennem dem.
Jeg er jo kraftigt bygget, så jeg kommer let til at se klodset ud.
Du er da ikke kraftig. Du er bare ikke nogen splejs.
Du har en flot knoglebygning og en imponerende fysik.
Tak.
Jeg fik et medlemskab af idrætsforeningen i julegave.
Jeg har aldrig fået bedre gave.
Jeg træner med vægte og svømmer for at holde mig i form.
Da jeg begyndte, var min mave slap, men nu er den så hård, -
- at jeg kan få en mavepuster, uden at det gør ondt.
Prøv selv. Slå. Kom nu.
- Ih, du milde. - Der kan du selv se. Blanche...
Blanche. Gæt, hvor meget jeg vejer.
- Omkring 80 kg vil jeg tro. - Nej, prøv igen.
- Ikke så meget? - Mere! Jeg vejer 93 kg.
Jeg er 1,85 høj uden sko på, og det vejer jeg uden tøj på.
Det er jo ærefrygtindgydende.
Nå, min vægt er ikke så interessant. Hvad vejer du?
- Jeg? Gæt engang. - Lad mig løfte dig.
Samson! Så løft mig da.
- Du er jo let som en fjer. - Værsgo at slippe mig, den herre.
- Mitch, ikke her for øjnene af alle - Slå mig, når jeg går over stregen.
Det behøver jeg ikke. Du er en af de få belevne herrer tilbage i verden.
Nu må du ikke tro, at jeg er en stram, gammel skolelærerinde.
Jeg har bare gammeldags idealer.
- Hvor er Stanley og Stella i aften? - De ville se midnatsforestillingen.
- Skal vi ikke alle sammen gå ud? - Det er ikke nogen god idé.
- Hvorfor ikke? - Er du gammel ven af Stanley?
- Vi er soldaterkammerater. - Så betror han sig vel til dig.
Har han sagt noget om mig?
- Ikke meget. - Det lyder, som om han har.
Hvad tror du, han synes om mig?
Hvorfor spørger du? Kan I ikke sammen?
- Hvad tror du? - Jeg tror ikke, han forstår dig.
Mildt sagt! Han må da have sagt, hvor meget han hader mig.
- Jeg tror ikke, han hader dig. - Hvorfor fornærmer han mig så?
Selvfølgelig kan fjendtlighed jo komme af...
Måske har han en mærkelig...
- Nu bliver jeg helt... - Blanche.
- Må jeg spørge dig om noget? - Ja.
- Hvor gammel er du? - Hvorfor vil du vide det?
Jeg har fortalt min mor om dig, og hun spurgte, hvor gammel du var.
Har du fortalt din mor om mig? Hvorfor det?
Jeg fortalte, hvor meget jeg holdt af dig.
- Mente du det? - Det ved du jo godt.
Hvorfor ville hun vide min alder?
- Min mor er syg... - Det gør mig ondt. Alvorligt?
Hun har kun et par måneder igen og vil have, jeg stifter familie.
Jeg skal stifte familie, før hun...
Du elsker hende højt, ikke?
Du bliver ensom, når hun går bort, ikke sandt?
Det kender jeg alt til.
Ensomhed?
Jeg elskede en engang, som jeg mistede.
Død?
Han var ganske ung, og jeg var en ganske ung pige.
Som 16-årig gjorde jeg en opdagelse: Kærligheden.
På en gang og alt for meget.
Det var, som om man satte skarpt lys på noget, -
- der altid havde gemt sig i skyggen. Sådan virkede det på mig.
Men jeg var uheldig. Vildledt.
Der var noget ved den dreng.
En nervøsitet, en ømhed, en usikkerhed.
Det forstod jeg ikke.
Jeg forstod ikke, hvorfor den dreng, der skrev digte, ikke kunne andet.
Han blev konstant fyret. Og så søgte han min hjælp.
Det vidste jeg ikke.
Jeg vidste ikke andet, end at jeg elskede ham ulideligt.
Om natten lod jeg, som om jeg sov. Jeg hørte ham græde.
Græde...
Som et barn, der er blevet væk.
- Jeg forstår det ikke. - Nej. Det gjorde jeg heller ikke.
Og det var derfor, jeg... Jeg slog ham ihjel.
Du?
En aften kørte vi ud til et sted, der hed Moon Lake Casino.
Vi dansede varsouviana-polka.
Midt i dansen løb den dreng, jeg havde ægtet, ud af kasinoet.
Og kort efter... et skud.
Jeg løb. Alle løb ud for at se det grufulde syn ved søbredden.
Han havde taget pistolen i munden... og trykket af.
Og det var, fordi... Ude på dansegulvet -
- havde jeg ikke kunnet nære mig for at sige:
"Du er svag. Jeg har mistet al respekt for dig."
"Jeg afskyr dig."
Og så blev den projektør, der havde badet verden i lys, -
- slukket igen.
Og aldrig siden har der været et lys, der skinnede stærkere, -
- end den gule lanterne.
Du savner en, og det gør jeg også.
Kan det blive os to, Blanche?
Indimellem er Gud der...
...lige pludselig.
Vil du mig noget, fister? Så slip ham dog fri.
- Jeg giver dig jo bare et godt råd! - Jeg har ikke brug for dine råd!
Se så at komme i sving igen. Der skal tjenes penge her.
Så gift dig med hende. Efter et halvt år er jeg også godt træt af hende.
Goddag, Stanley.
Sikke en kanariefugl!
Godt, så hvisk dog, hvad du tror, du har fundet ud af om min søster.
- Blanche er ikke nogen bly viol. - Hvad har du hørt og fra hvem?
Hun fylder Mitch med løgn. Min kollega har rejst i Auriol i årevis.
Han ved alt om hende. Og det gør hele Auriol også.
Der er hun lige så berømt som præsidenten, men ikke respekteret.
Hun flyttede hen på Hotel Flamingo, et andenrangshotel, -
- hvor man belejligt nok ikke blander sig i gæsternes privatliv.
De har set lidt af hvert på Flamingo.
Men frøken Blanche gjorde så stort et indtryk på ledelsen, -
- at de bad hende om at aflevere sin nøgle permanent.
Det var kun et par uger, før hun troppede op her.
Jeg ved godt, du bliver ked af det.
- Hun har løjet for dig og for Mitch. - Det passer ikke noget af det.
Jeg har undersøgt det nøje.
Hun kunne ikke fortsætte sine numre i Auriol, fordi hun var så berygtet.
Efter to dage skred fyren, og så fandt hun en ny, hun kunne narre.
Til sidst var hun byens original, som alle syntes var splittergal.
Og det fører til den næste løgn.
Stella... Skat, hør nu efter.
Hun har ikke orlov. Hun blev fyret, før skoleåret var slut.
Jeg er ked af at sige det, men hun var i lag med en knægt på 17 år.
Da knægtens far opdagede det, gik han til rektor.
- Hele byen vendte hende ryggen. - Stella.
- Må jeg få et håndklæde til mit hår? - Ja, min skat.
Hvad er der, min skat? Du har et besynderligt udtryk på.
- Jeg er bare lidt træt... - Så tag dig et varmt bad efter mig.
- Hvornår er du færdig? - Snart, din utålmodige sjæl.
Det er ikke min sjæl, jeg er nervøs for.
Nå?
- Hvor mange lys sætter du i kagen? - Jeg stoppede ved 25.
- Venter du gæster? - Vi har inviteret Mitch.
- Ham skal du ikke regne med at se. - Hvorfor ikke det?
Mitch er min ven. Vi er gamle krigskammerater.
- Vi er kolleger og bowlingmakkere. - Har du fortalt ham det?
Det kan du bande på! Skulle jeg bare se på, mens min ven bliver narret?
- Slår Mitch op? - Han er i hvert fald blevet klogere.
- Han ville giftes med hende. - Næ, han skal ikke nyde noget nu.
- Hvad skal der så blive af hende? - Hendes skæbne er skam afgjort.
- Hvad mener du? - Så er det ud, din kanariefugl!
Jeg har det så skønt efter et langt bad. Ganske udhvilet.
- Såeh? - Ja.
Efter et varmt bad og en kold drink ser jeg helt anderledes på tingene.
Hvad er der? Hvad er der sket?
- Ikke noget, Blanche. - Du lyver. Der er sket noget.
Stanley, fortæl en vittighed, som vi kan grine ad.
Hvorfor er vi så gravalvorlige? Fordi jeg er blevet brændt af?
Det er første gang, jeg er blevet brændt af, og jeg har kendt mange.
Jeg aner ikke, hvad jeg skal sige.
Fortæl nu en vittighed, Stanley, så vi kan komme ud af det her.
- Du bryder dig ikke om mine vitser. - Jo, når de er sjove, ikke vulgære.
Jeg kender ikke nogen, der er dannede nok til dig.
- Så fortæller jeg en. - Ja, du er fuld af gode historier.
Jeg løber lige repertoiret igennem. Jo, jeg elsker papegøjehistorier.
Den handler om gammeljomfruen og papegøjen.
Hendes papegøje kunne flere bandeord end mr. Kowalski.
Den tav kun stille, hvis hun lagde et tæppe...
Det er nok ovenpå.
- Den tav kun stille, hvis hun... - Fortsæt bare, Blanche.
Nej, jeg tror ikke, den vil fornøje mr. Kowalski.
Mr. Kowalski har for travlt med at grovæde til at tage sig af det.
Du er fedtet i hele ansigtet. Gå ud og vask dig og ryd så af bordet.
Se, sådan rydder jeg af bordet.
Sådan skal du aldrig snakke til mig igen.
Svin, polak, ækel, vulgær, fedtet.
De ord kommer efterhånden lidt for ofte ud af din søsters og din mund.
I fører jer frem som dronninger.
Som Huey Long siger, er alle mænd konger, og jeg er kongen her.
Husk det.
Så har jeg ryddet af efter mig. Skal jeg rydde af efter jer?
Stella, hvad skete der, mens jeg var i bad?
- Hvad fortalte han dig? - Ikke noget, Blanche.
Han fortalte dig noget om Mitch. Du ved, hvorfor han ikke kom, ikke?
- Nej. - Jeg ringer til ham.
- Nej! - Jo, jeg ringer til ham.
- Lad hellere være. - Jeg har da krav på en forklaring.
Er du så tilfreds?
Jeg kunne ikke få en bid ned, -
- sådan som hun sad og så trist ud på den tomme stol.
Må jeg tale med mr. Mitchell?
Må jeg lægge mit nummer? Tulane-4947. Det er vigtigt.
Alting ordner sig, når hun er rejst, og du har fået barnet.
Så bliver alt som før mellem os to. Kan du huske, hvordan det var?
Det bliver skønt, når vi kan fyre op under kedlen, -
- uden at din søster kan høre os.
Steve og Eunice.
Kom med ind igen.
Blanche? Blanche!
- Ja. - Kom her, min skat.
Ikke brænde de smukke lys. Nej, lad nu være.
Gem dem til den lilles fødselsdags. Gid, alle lysene brænder for ham.
Jeg håber, han får øjne som to blå lys...
...der omkranser en hvid kage.
Som du dog kan digte.
- Jeg skulle ikke have ringet. - Der er steghedt på grund dit bad!
Jeg har sagt undskyld tre gange!
Jeg tager bad for at dulme nerverne. Det hedder hydroterapi.
Du sunde polak har ikke en nerve i kroppen. Du kender ikke til uro.
Du skal ikke sige polak så hånligt! Folk fra Polen er polakker.
Jeg er ærkeamerikaner og stolt af at være født i verdens bedste land!
- Mig skal du ikke kalde polak! - Det er til mig.
Det skal du ikke være så sikker på.
Hallo? Ja, Mac.
Så giv dog slip. Hvorfor ser du så medlidende på mig?
Hold så kæft!
Nej, det er bare kællingen, der larmer.
Jeg vil ikke bowle på Riley's. Der var lidt ballade i sidste uge.
Jeg er holdkaptajn, ikke? Godt, så bowler vi ikke på Riley's.
Vi bowler et andet sted. Vi ses!
Kære svigerinde, jeg har en fødselsdagsgave til dig.
Jeg håber, du bliver glad for den.
- Det er jo... - En billet til Auriol på tirsdag.
Blanche...
- Det kunne du ikke være bekendt. - Jeg har fundet mig i hendes fis.
- Du er ond ved en ensom stakkel. - Ja, hun er åh så skrøbelig.
Du kendte ikke Blanche som barn. Et mere tillidsfuldt barn fandtes ikke.
Men din slags krænkede hende og tvang hende til at forandre sig.
Går du ud og bowler nu?
Ikke tale om! Hvorfor er du sådan imod hende? Svar mig så!
Slap så af! Da vi traf hinanden, syntes du, jeg var primitiv.
Jeg var møgprimitiv. Du viste mig et foto af dit hjem med store søjler, -
- og jeg hev dig ned af søjlerne, og det elskede du. Når vi to fyrede op.
Var vi ikke lykkelige sammen, indtil hun troppede op?
Levede vi ikke i fryd og gammen, indtil hun troppede op?
Hun med sine fine manerer, der omtalte mig som en abe.
Stella?
Hvad er der?
Hvad er der i vejen?
Gjorde jeg dig fortræd? Skat, hvad er der i vejen?
Kør mig på hospitalet.
- Hvem er det? - Det er mig, Mitch.
Mitch...
Lige et øjeblik.
Jeg kommer nu.
Goddag, Mitch. Jeg burde ikke lukke dig ind, efter du har brændt mig af.
Meget ugalant. Goddag, smukke.
Nå, jeg får nok den kolde skulder. Hvor ser du sjusket og ubarberet ud.
Men du er tilgivet, for du fik polkaen i mit hoved til at forstumme.
Plager tankerne aldrig dig? Næ, du er vel aldrig plaget af noget.
- Behøver den vifte at være tændt? - Vi slukker da bare for den, skat.
Jeg aner ikke, hvad vi har at drikke. Jeg har ikke set efter.
- Jeg vil ikke have Stans sprut. - Noget her i huset er faktisk mit.
- Har din mor det godt? - Hvorfor?
Der er noget i vejen. Pyt med det, jeg lader bare som ingenting.
Nu er musikken der igen.
Hvad for en musik?
Den polka, de spillede, da Allan...
Vent... Der lød skuddet.
Det stopper altid efter det.
Ja. Nu stoppede det.
Er du gået helt fra forstanden?
Jeg ser, om jeg kan... Undskyld mit tøj, men jeg havde opgivet dig.
- Havde du glemt indbydelsen? - Jeg ville ikke se dig mere.
Jeg kan ikke høre dig. Når du endelig siger noget, vil jeg høre det.
Hvad leder jeg efter? Sprutten.
Det gik så livligt til i aften, at jeg er helt ude af den. Her.
"Southern Cheer". Hvad i alverden er det?
Fjern foden fra det rene sengetæppe. Det lægger I mænd aldrig mærke til.
- Jeg har endelig fået sat skik... - Rejser du ikke snart?
Mon ikke det skal blandes op?
Nej, hvor sødt. Det er minsandten en likør.
- Det er næppe noget for dig. Smag. - Jeg vil ikke have hans sprut!
- Han siger, du pimper dagen lang. - Jeg nedlader mig ikke til at...
- Hvad skjuler der sig bag det blik? - Her er mørkt.
- Jeg er tryg i mørket. - Jeg har aldrig set dig i lyset.
- Heller ikke om eftermiddagen. - Vi sås på fabrikken en eftermiddag.
Nej, du vil kun ud om aftenen og kun steder med dæmpet belysning.
- Jeg fatter ikke helt pointen... - Jeg har aldrig set dig ordentligt.
Nu tænder vi lyset. Det her, med det papirbras på!
- Hvorfor gjorde du det? - Jeg vil se dig rigtigt.
- Du vil ikke være grov... - Nej, bare realistisk.
Jeg vil ikke have realisme. Jeg vil have magi... Ja, magi.
Det passer, at jeg ikke taler sandt.
Jeg siger det, der burde være sandt. Hvis det er en synd, så straf mig.
Nej, tænd det ikke.
Jeg har ikke noget imod, at du er ældre, end jeg troede, men resten!
Alle dine "gammeldags idealer", som du har bildt mig ind hele sommeren.
Jeg vidste godt, du ikke var 16, men jeg troede, du var ligetil.
Siger min kærlige svoger, jeg ikke er så ligetil? Tror du på ham?
Nej, jeg kaldte ham en løgner og undersøgte så selv sagen.
Jeg talte med købmanden i Auriol. Kiefaber.
Han piftede ad mig, og så satte jeg ham på plads! Derfor lyver han.
- Boede du ikke på Hotel Flamingo? - Nej.
- Jeg boede på Hotel Tarantula Arms. - Tarantula Arms?
Opkaldt efter den store tarantel. Der tog jeg mine ofre med hen.
Ja, jeg har mødtes med mange fremmede mænd.
Da Allan døde, -
- kunne jeg kun udfylde hullet i mit hjerte ved at mødes med fremmede.
Panikken drev mig til at søge trøst hos den ene efter den anden.
Her, der og til sidst alle mulige mærkelige steder.
Selv hos en 17-årig dreng. Men så blev der skrevet til rektor.
"Den kvinde er moralsk uegnet til at undervise."
Passede det? Ja. Jeg var i al fald uegnet.
Min eneste udvej var at tage hertil. Jeg var nedspillet. Forstår du det?
Min ungdom var røget ud med badevandet.
Så traf jeg dig. Du savnede nogen. Jeg savnede også nogen.
Jeg takkede Gud for dig. Du virkede så blid.
En kløfte i den klippehårde verden, som jeg kunne gemme mig i.
Men jeg bad åbenbart... håbede på for meget.
Kiefaber, Harris og Shaw har bundet en gammel dåse på dragens hale.
Jeg troede, du var ligetil.
Ligetil? Hvad skal det betyde?
En linje eller en gade er ligetil, men et menneskes hjerte?
- Du løj for mig. - Nej.
- Løgne! Udenpå og indeni, løgne! - Aldrig indeni.
Jeg løj aldrig i mit hjerte.
Hvad?
Det kommer udefra.
Blomster til de døde.
Nej... nej!
Ikke nu... ikke nu!
Jeg boede i et hus, hvor døende kvinder mindedes deres døde mænd.
Det snigende forfald. Anger og bebrejdelser.
"Havde du bare gjort det, havde det ikke kostet mig det."
Arven og alt det andet... som de blodstænkede puder.
Jeg sad altid her, og hun sad altid der.
Døden var lige så tæt på, som du er. Døden...
Det modsatte er begær. Hvordan kan det undre dig?
Hvordan i alverden kan det undre dig?
Ikke langt fra Belle Reve, før vi mistede det, -
- lå en kaserne for unge rekrutter.
Om lørdagen tog de ind til byen og svirede.
På vej tilbage stavrede de ind på min plæne og råbte: "Blanche."
"Blanche."
Hvad vil du?
Gift dig med mig, Mitch.
Jeg vil ikke giftes med dig længere.
- Ikke? - Du er for beskidt til mors hjem.
Så gå med dig!
Forsvind!
Ellers begynder jeg at skrige.
Skynd dig ud, før jeg skriger!
Skriger og skriger!
Alt i orden, dame?
Hvad er der i vejen, dame?
- Få fat i politiet. - Der kommer en betjent.
Hvad foregår der?
Det er politiet. Luk op.
Luk så op. Det er politiet. Luk op.
Er De kommet noget til? Er alt i orden?
Ja. Forsvind.
- Jeg skal nok arte mig. - Er alt i orden?
- Jeg skal nok arte mig. - Alt er i orden. Af sted med jer.
Jeg skal nok arte mig.
Ih, du milde. Men dog.
Skal vi ikke tage en svømmetur i måneskinnet?
Hvis nogen er ædru nok til at køre. Svømning kurerer altid rusen.
Men spring kun i i den dybe ende.
Rammer man en sten, kommer man ikke op før i morgen.
Men dog, nu spiller de "Goodnight, Ladies".
Må jeg lægge mit trætte hoved på din skulder? Det er så beroligende.
Hej, Blanche.
- Hvordan har min søster det? - Rigtig godt.
Og barnet?
Barnet kommer først i morgen, så de rådede mig til at få sovet.
Vil det sige, at vi skal være alene her?
Ja, kun dig og mig, Blanche.
Hvorfor er du sådan stadset op?
- Du gik jo, før telegrammet kom. - Har du fået et telegram?
- Ja, fra en gammel beundrer. - Gode nyheder?
- Ja. En indbydelse. - Til hvad?
- Et krydstogt i Caribien. - Der kan man bare se.
Det kom ganske bag på mig.
- Hvem var det fra? - En gammel flamme.
- Ham, der gav dig den hvide ræv. - Shep Huntleigh.
Vi var kærester i college, men jeg har ikke set ham længe.
Og så inviterer han mig på krydstogt. Men nu er problemet tøjet.
- Jeg ledte efter tropetøjet... - Og fandt et smukt diamantdiadem.
- Det gamle similibras. - Jeg troede, det var fra Tiffany's.
- Det bliver i al fald stilfuldt. - Ja, man skal aldrig sige aldrig.
- Jeg troede, lykken var vendt. - Så skriver millionæren fra Miami.
- Nej, han er fra Dallas. - Bare han har hjemme et sted.
- Træk for, før du klæder dig af. - Jeg tager ikke mere af nu.
Har du set oplukkeren?
Min fætter kunne åbne en flaske øl med tænderne.
Andet kunne han ikke. Han var en levende øloplukker.
Engang til et bryllup knækkede han begge fortænder.
Bagefter skammede han sig sådan, at han gemte sig, når der kom gæster.
Regn som sendt fra himlen.
- Skal vi ikke drikke en fredsbajer? - Nej tak.
Kom nu! Prøv lige at se her.
Den silkepyjamas havde jeg på på min bryllupsnat.
Når de siger, at jeg har fået en søn, flår jeg den af og flager med den!
Vi har begge noget at fejre. Du får en millionær og jeg et barn.
Tanken om mit snarlige privatliv får glædestårerne frem i mine øjne.
- Vil han ikke genere dit privatliv? - Ikke sådan som du tror.
Han søger udelukkende mit selskab. Med rigdom følger ensomhed.
En kultiveret og begavet kvinde kan berige en mands liv. Det kan jeg.
Det tager tiden ikke. Den fysiske skønhed er blot midlertidig.
Men sindets skønhed, sjælens ånd og hjertets mildhed, -
- alt det har jeg, og det bliver kun større med årerne.
Tænk, at jeg går for at være fattig, når jeg har alle de skatte i hjertet.
Jeg opfatter mig selv som et rigt menneske.
- Men jeg har kastet perler for... - Svin?
Ja, svin. Og det gælder både dig og din ven Mitch, der var her før.
Han kom farende og kolporterede dine sladderhistorier. Jeg smed ham ud.
Men så vendte han tilbage med roser og tryglede mig om at tilgive ham.
Han tryglede mig.
Men ikke alt kan tilgives.
Bevidst ondskab er utilgiveligt!
Dét er dog utilgiveligt, og det har jeg aldrig gjort mig skyldig i.
Men jeg takkede ham og sagde:
"Det var tåbeligt af mig at tro, vi kunne tilpasse os hinanden."
"Vi kommer fra uforenelige kår."
"Farvel, kære ven. Og lad os ikke bære nag."
Var det før eller efter telegrammet?
Hvad for et telegram?
- Faktisk kom mit telegram... - Der kom jo ikke noget telegram!
Og der er ingen millionær.
Og Mitch kom slet ikke, for jeg ved godt, hvor han er.
Det er ikke andet end opspind, løgne, svindel og bedrag.
Kig dog på dig selv i dit nedslidte karnevalstøj, -
- som du har lejet billigt, og så den åndssvage krone!
Hvad bilder du dig egentlig ind?
Jeg gennemskuede dig lige fra første færd. Mig narrede du ikke.
Kommer her med pudder og parfume og hænger papirlygter op.
Og pludselig er vi i Egypten, og du er Nilens dronning, -
- der bæller al min sprut! Ved du, hvad jeg siger til det?
Hører du?
Blomster.
Nej... Nej! Ikke nu!
Frøken, kan jeg ringe udenbys? Nej, giv mig telegrambureauet.
Jeg vil sende et telegram.
"Situationen er desperat. Fanget i en fælde. Hjælp!"
Frøken, nu kan jeg stille om til telegrambureauet.
Det er telegrambureauet.
Hallo. Det er telegrambureauet. Hallo.
Det er telegrambureauet. Hallo.
- Du har glemt at lægge på. - Det er telegrambureauet.
Lad mig komme forbi.
- Vil du forbi? Værsgo. - Stil dig derhen.
Du kan sagtens komme forbi nu.
Jeg må bare ud.
Tror du, jeg vil gøre dig noget?
Det er slet ikke nogen dum tanke.
Hold dig væk, ellers så...
- Hvad? - Ellers sker der noget forfærdeligt!
Hvad tager du nu på?
Jeg advarer dig. Jeg er i knibe!
- Hvorfor gjorde du det? - Så jeg kan skære dig i ansigtet.
- Det ville du garanteret gøre. - Ja, det gør jeg, hvis...
Nå, så du kan lide den hårdhændede behandling? Så får du det.
Din huntiger. Smid så den flaske!
- Jeg har en straight! - Om igen, på engelsk.
- Jeg forbander dit held. - Heldet følger den, der tror på det.
Ved Salerno troede jeg på mit held, og jeg overlevede som en af de få.
Hvis man vil svømme ovenpå her i livet, må man tro på sit held.
- Din blærerøv! - Hvad er der nu?
Mænd har altid været afstumpede, men det her slår alt.
- I sidder der som en flok svin. - Hvad er der med hende?
Giv nu kort.
- Blanche? - I bad.
- Hvordan har min lille skat det? - Sover som en engel.
- Hvordan har hun det? - Hun sulter.
Jeg har sagt, vi har fundet et hvilehjem, -
- men hun tror, hun skal på krydstogt med Shep Huntleigh.
Hvis nogen ringer, mens jeg er i bad, så sig, jeg ringer tilbage.
Er min gule silkekjole krøllet?
Hvis ikke, tager jeg den på -
- sammen med søhestebrochen af sølv og turkis.
Den ligger i det hjerteformede skrin.
Se, om du også kan finde... silkeviolerne.
Dem tager jeg på sammen med søhesten.
- Jeg ved ikke, om jeg gør det rette. - Hvad andet kan du gøre?
Hvis hun har ret, kan jeg ikke leve sammen med Stanley.
Tro ikke på hende! Du må bare holde ud. Det må vi alle sammen.
- Stella? Er der fri bane? - Ja, min skat.
- Træk for, før jeg kommer ud. - Sig, hun ser godt ud.
Så er der trukket for.
Jeg har vasket hår.
- Har du? - Mon jeg fik al shampooen ud?
- Dit hår er så fint. - Netop. Har nogen ringet?
- Shep Huntleigh? - Nej, ikke endnu.
- Besynderligt. - Kom nu, Mitch.
Mitch?
Hvad foregår der? Sig mig, hvad der foregår!
Tys, Blanche.
Hvorfor kigger I sådan på mig? Er der noget i vejen med mig?
Du ser henrivende ud. Jeg hører, du skal ud at rejse.
- Ja, Blanche skal på ferie. - Jeg er grøn af misundelse.
Hjælp mig i tøjet.
- Var det det her, du bad om? - Endelig slipper jeg ud af fængslet.
- Sikke en smuk violet jakke. - Lilla.
Nej, den er dueblå. Er de druer skyllede?
- De er nede fra markedet. - Jamen er de skyllede?
Domkirkens klokker. De er det eneste rene her i kvarteret.
Nu er jeg klar til at rejse.
- De sidder og spiller! - Vent!
- Skal vi gå forbi dem? - Lad os vente, til de er færdige.
- Bed dem om at vente udenfor. - Vent her. De kommer straks.
- Der er besøg til Blanche. - Så er det jo til mig.
- Er det herren fra Dallas? - Ja. Det tror jeg faktisk.
Jeg er ikke klar.
Bed ham om at vente udenfor. Har du pakket færdig?
Stanley, hun kommer lige straks.
- De venter udenfor. - De? Hvem er de?
- Han har en dame med. - Hvem i alverden kan det være?
Hvad har hun på?
En skræddersyet dragt.
Måske...
Skal vi gå?
- Skal vi igennem det værelse? - Jeg går med.
- Hvordan ser jeg ud? - Henrivende.
Henrivende.
I skal endelig ikke rejse jer. Jeg er på vej ud.
De er ikke den herre, jeg ventede.
Det er ikke Shep Huntleigh!
Har du glemt noget, Blanche?
Ja, jeg har glemt noget.
Hvad gør de ved hende? De må ikke gøre hende fortræd.
Hvad gør de ved hende?
Goddag, Blanche.
- Hun siger, hun har glemt noget. - Helt i orden.
Hvad har du glemt, Blanche?
- Vi henter det bare senere. - Vi sender det med din bagage.
Jeg kender ikke Dem.
- Jeg vil være i fred. - Så, Blanche...
Blanche, du har ikke glemt andet end pudder og gamle parfumeflasker.
Eller er det lygten, du mangler?
Det er dig, der har gjort hende fortræd!
- Hold nu op! - Det er ham, der har gjort det!
Han er ikke rigtig klog.
Hvad glor I på? Jeg har aldrig rørt hende.
Hun skal have klippet neglene. Spændetrøjen?
Ikke medmindre det er nødvendigt. Miss DuBois.
- Jeg beder Dem... - Det er ikke nødvendigt.
Bed hende om at give slip.
Ja. Giv slip.
Hvem end De så er, -
- så har jeg altid forladt mig på venlige fremmede.
Blanche...
Du skal aldrig nogensinde røre mig mere!
Stella!
- Kom nu, Stella. - Denne gang går jeg ikke tilbage.
- Jeg går aldrig mere tilbage. - Stella!
Stella!
Tekstning: SDI Media Group
[DANISH]